HoundDawgs EXCLUSiVE PREMiERE
Neiti! Anteeksi.
Odottakaa. Voitteko hyvin?
Neiti, kuuletteko?
Tiedättekö, missä olette?
Ette kai ole loukkaantunut?
Ajoiko joku takaa teitä? - Anteeksi, minä...
Voin hyvin. Olen Sarah Foster, opiskelija. Voitte saada osoitteeni.
Haluatteko kyydin kotiin?
Luoja, voitko hyvin? He soittivat ja sanoivat, että olet yhä vuoteessa.
Avasin taas lukitun oven. - Tiedän. Hullua. Voitko hyvin?
Joo, ihan hyvin. - Minä ihan säikähdin.
Anteeksi. En uskonut, että niin tapahtuisi taas.
Huhuu?
Keitätkö kahvia? Tulin bussilla.
Jalat ovat yhä ihan märät.
Sanoit, että vaihtaisit tuon.
Sehän ei edes näytä minulta.
Ei mennä ulos lounaalle, vaan tilataan jotain kotiin.
Pysytään sisällä lämpimässä...
Jonathan?
Jää siihen. - Mikä hätänä?
En halua, että näet sen. - Minkä?
Mitä sinä teet?- Olen pahoillani, sille ei voi mitään.
Jonathan, älä... Jonathan!
Tohtori, seuraava potilas on tullut.
Sarah Foster? Nimi olikin tuttu. Kävit luennoillani.
Muistatko?- Totta kai.
Luin lähettämäsi kaavakkeen. Yliopistolla oli yhä kansiosi.
Olen nähnyt lehdestä, mitä tapahtui. Otan osaa.
Mutta se ei ole syy tuloosi.- Niin. En ikinä voi unohtaa tapahtunutta.
Kävin terapiassa vuoden, mutta nyt haluan tehdä väitöskirjani valmiiksi.
Haluan jatkaa siitä, mihin jäin, mutta sen jälkeen, kun tulin takaisin...
- olen alkanut kävellä unissani. Ensin asunnossa, sitten yhä kauemmas.
Eikö ovi ole ollut lukossa? - Avasin sen unissani.
Oletko kävellyt unissasi aikaisemmin?
Miten nukut muuten?- Huonosti. On vaikea saada unen päästä kiinni...
- ja näen painajaisia. - Voisitko kertoa niistä?
Se on yleensä mies. En näe häntä, mutta hän haluaa vahingoittaa minua.
En aina voi liikkua, hengitys salpaantuu.- Näetkö aina samaa unta?
Se on aina sama mies. En tiedä kuka hän on, tai kuka hän voisi olla.
Miten mieliala?- Olen allapäin, tunnen oloni yksinäiseksi.
Mutta työstän sitä.
Suru voi olla musertava, ja sinä käyt juuri nyt läpi sitä.
Mutta uniongelmat saattavat olla lääketieteellinen asia.
Lähetän sinut tarkastukseen. Esittelen sinut joillekuille, jotka voivat auttaa
Sopiiko? - Totta kai.
Kyllä sinä paranet, Sarah. Siitä tulee rankkaa...
- mutta asenteesi elämään on urhea. Olet aina tervetullut tänne.
Kiitos. - Pane oveen vielä yksi lukko.
Selvä.
Menen illalla unitutkimuskeskukseen.
Nukkumaanko? Hassua. Muuten, muistatko Neil Owensin?
Lähetin hänelle viestin. En muistanut mainita siitä sinulle.
Jos haluaa jotain, siitä pitää mainita. Niinpä tein sen.
Eikö hän ole professorisi? - Onhan hän...
- mutta jos kaikki menee hyvin, voin lopettaa kurssilla käynnin.
Ajattelin lähettää hänelle kuvan. - Älä. Anna hänen kuvitella sen sijaan.
Et ole käynyt treffeillä sen jälkeen kun tutustuttiin.- Ei ole pyydetty.
Luin jostain, että joka päivä täytyy yrittää löytää kolme sieluntoveria...
- ja sitten kuvitella heistä kaikkea ja tehdä sillä lailla heistä eläviä.
Näetkö tuon tuolla? Mitä jos hän pyytäisi minua ulos?
Hautajaisissako? Aika synkkää. Ketä tarkoitat?
Häntä, joka tulee ulos autosta.
Näyttää naimisissa olevalta. - Kuvittelen häntä sinkkuna.
Hyvä. Ensimmäinen askel on ajatella sitä.
Verikoe näytti hyvältä, mutta se uni, jossa olet tukehtuvinasi...
- voi olla merkki apneasta. Se on tila, kun hengitys katkeaa nukkuessa.
Onko se vaarallista? - Tiedämme huomenna, onko sinulla se.
Saat nukkua tällä muutaman yön, jotta näemme unimallisi.
Tämä kone mittaa hengityksen ja sydämenlyönnit.
Unetko myös? - Vain hermostollisen toiminnan.
Tiedämme vasta kun näet unta, ja näemme mitä aivoissasi tapahtuu.
Mitä jos lähden kävelemään unissa? - Sinua pidetään silmällä koko ajan.
Et sinä minnekään pääse. - Enkö pääse pois täältä?
Totta kai.- Mutta vain silloin kun olet valveilla.
Hän on tohtori White. Keskuksen johtaja.
Sarah Foster.- Hei. - Tule sitten, kun olet valmis.
Tulen takaisin pian. - Kiitos.
Anteeksi!
Tarvitsetteko tri Koslovia? - Minä yritin, mutta ei se toimi.
Siinä on vikaa. Mikä hätänä? - En usko, että voin nukahtaa täällä.
Se on tavallista. - Muutenkin on niin vaikea nukahtaa.
Taidan tuntea sinut. - En usko.
Näin sinut hautajaisissa.
Olitko siellä?- Lähellä. Olin kävelemässä hautausmaalla.
Kuka se oli?- Eräs nuori nainen. Hän opiskeli täällä.
Ikävää. Olit autossa vaimosi kanssa.
En minä ole naimisissa. - En minäkään. Tarkoitan, että olin...
Sen kirjailijan kanssa. - Niin.
Se oli varmaankin mielenkiintoista.
Rakastin häntä, en hänen työtään. Tai...
Tiesin että hän oli hyvä, fantastinen kirjailija, mutta...
En ymmärtänyt hänen kirjojaan samalla tavalla kuin ymmärsin häntä.
Sitä hän ei saa ikinä tietää. - Koslov saa tuoda tällaisen.
Hyvää yötä. - Kiitos.
Huomenta, Sarah. Toivottavasti ei haitannut, että siirsimme sinut tänne.
Täällä on paremmat laitteet.
Miten voit?- En ole moneen kuukauteen nukkunut näin hyvin.
Teinkö mitään merkillistä? - Nukuit ihan rauhallisesti.
En nähnyt unta. - Se on tavallista alussa.
Ihme, että en herännyt. - Tri White hoitaa sinua tästä lähtien.
Viime yönä opimme, että hermokuviosi ovat epätavallisia.
Mutta ei sinulla syytä huoleen ole. - Olet aika ainutlaatuinen tapaus.
Yleensä kaikki toistuu koko ajan, mutta sinun aivokäyräsi...
Siksikö minä kävelen unissani? - Voi olla, mutta en usko.
Se selviää vielä. Tässä vaiheessa teemme vain alustavan profiilin.
Toivomme, että voit olla täällä kolme yötä tällä viikolla.
Vaikka joka yö, jos saan nukkua näin hyvin.
Hyvä.
Hei. Millaista se oli? - Hienoa. Sain nukuttua.
Olin unohtanut, miten hyvää se tekee. Menen sinne taas huomenna.
Muistatko sen miehen hautajaisista? Hän on keskuksen johtaja.
Kas sinua kodin rikkojaa.- Ei se ollut hänen vaimonsa vaan toinen lääkäri.
Tylsää. - Hän on mukava.
Onko se sinun professorisi? - Ei hän ole ottanut yhteyttä.
Ehkä siitä ei tule mitään. Olisi pitänyt lähettää ne kuvat.
Nähdään.
Prinssi oli riippuvainen dopamiinista jota naisen ajatteleminen tuotti.
Kun taas serotoniinitaso laski, hänestä tuli yhä pakkomielteisempi.
Näin se on: rakkaus on eräänlainen bipolaarinen sairaus.
Siitä voi syntyä sankaritekoja, murhia, onnellisia loppuja, mutta prinssi...
- ei päässyt edes ensimmäiseen suudelmaan saakka.
Sinä et usko sitä, ethän? - Sitäkö, ettei ole vapaata tahtoa?
Onhan se tiedettä, mutta ei rakkaus pelkkää dopamiinijahtia ole.
Se oli häneltä kaunis teko. - Niin, mutta hänen mielentilansa.
Unettomuus, riemu, huono ruokahalu, antaumus, pakkomielle...
- suru, raivo. Olenko ainoa, joka on sitä mieltä, että ilahduttavat...
- ja romanttiset rakkaustarinat johtuvat kemiallisesta epätasapainosta?
Kuka on samaa mieltä neiti Wellsin kanssa?
Mitä?
Olemmeko samaa mieltä? - Foster.
Mitä? - Sanoit Wells. Foster se on.
Nyt en ymmärrä.
Nimeni on Sarah Foster, ei Wells. - Sarah Foster?
Olkoon, jos kerran niin haluat. - Onko tämä jokin vitsi?
Nimesihän on Sarah Wells.
Hei. Mikä minun sukunimeni on? - Wells se on tähän asti ollut.
Luulitko, etten tiedä sukunimeäsi?
"Kauniille ja uskolliselle vaimolleni ja kumppanilleni, Sarah Wellsille."
Tri Cooper lähti viideltä. Hän tulee taas aamulla.
Se on tärkeää. Saiko hän puhelinnumeroni?- Sai.
Voinko vielä tehdä jotain, neiti Wells?
Sarah? Hän tulee vasta myöhemmin.
Minäkin olen lääkäri jos sinulla on kerrottavaa.
Odotan mieluusti tri Whitea.
Saanko kysyä? Tämä löytyi huoneesi ulkopuolelta eilen illalla.
Kun potilas näkee tietynlaista unta, täytämme tällaisen kaavakkeen.
Tässä on sinun nimesi. - En minä nähnyt unta.
Sitähän minäkin, mutta sinua olisi ajanut takaa aggressiivinen nainen.
En ole nähnyt sellaista unta. - Oletko varma?
Olen, eikä tuo ole käsialaani. Katso.
Odota...
Hyvää huomenta.
Tulin tänne eilen illalla, mutta olit nukahtanut jo.
Sinulla on kuulemma kysyttävää.- Voin jo paremmin. Olin vain huolissani.
Mistä? - Ei se mitään ollut.
Etkö nähnyt unta viime yönä? - En ainakaan muista.
Samaa kertovat koneet. Tulet siis taas ylihuomenna.
Anteeksi... Oletko töissä täällä? - Olen.
Onko teillä kirjaa amnesiasta, joka koskee vain yhden asian unohtamista?
Kirjoitatko ainetta?- Potilas on ainoastaan unohtanut oman nimensä.
Kaikki muu on normaalia. - Osittainen muistinmenetys.
Voiko sen parantaa? - Se voi olla pysyvää...
- mutta yleensä se menee ohi. Sitä voi vahvistaa jokin trauma...
- aivovamma, tai nukkumishäiriöt.
Mutta yleensä se paranee? - Melkein aina.
Tavallisin keino on palauttaa potilas entisiin rutiineihinsa.
Eikö se kummempaa? - Niin se on.
Jos muistiaukot muuttuvat aistiharhoiksi, kyse on psykoosista.
Mennään kahville, niin selitän.
Ei kiitos.
Hei, miten meni? - Tuota... Hei.
Onko Dawn huoneessaan? - Kuka?
Dawn. Oletko hänen ystävänsä? - Kuka Dawn on?
Onko se tapahtunut taas? - Mikä?
Se unissakävelyjuttu. - Tiedätkö sinä siitä?
Joo.
Asutko sinä täällä? - Joo.
Asunut lukukauden alusta asti?
Oletko vihainen minulle? Minun on oltava töissä 10 minuutin kuluttua.
En ole. Voisitko sanoa nimesi? - Miksi olet noin kummallinen?
Anteeksi... Mikä se on? - Nicole Wyatt.
Pitääkö sinusta olla huolissaan? - Ei, oli vain niin hullu yö.
Haloo? - Sarah.
Kuka siellä? - Sarah. Tiedät, kuka olen.
Mitä? - En voi ajatella muuta kuin sinua.
Kuka siellä on? - Olen se ihminen pimeässä.
Kukaan ei ole ikinä koskettanut sinua niin kuin minä.
Pidätkö siitä, että katson sinua?
Kun olen lähelläsi?
Anteeksi... - Kuinka?
Olen Elaine Cooper. Tulen hetken kuluttua.
Tohtori, olen Sarah. - Odota vain hetkinen.
Puhuimme jokin päivä sitten. - Puhelimessako?
Ei. Olen Sarah. Sarah... - En löytänyt hänen kansiota.
Kävin täällä aikaisemmin. Muistit, että olin ollut opiskelijana täällä.
Kolme päivää sittenkö? - Sarah Foster.
Sarah Wells? - Tarkistin kummankin nimen.
Mieheni oli Jonathan Grey, kirjailija. - Niinkö?
Et siis muista minua? - Anteeksi. Muisti voi pettää välillä.
Kävitkö sairaalassa? Weiss Clinicillä? - Ei, en tiedä siitä mitään.
Hyvä on, haluan puhua kanssasi mutta ensin on löydettävä kansiosi.
Voisiko se olla toisella nimellä? - Tulen joskus toiste.
Älä mene.- Taisin olla väärässä.
Kutsunko jonkun hakemaan?
Oletko unohtanut jotakin?
En. En mene keskukseen yöksi. - Onko kaikki niin kuin pitää?
Joo. - Mene sinne huomenna.
Olen Sarah Foster.
Ole huoleti, Sarah. Pidän sinua aina silmällä.
Minusta tuntuu, että odotat minua. Kävin luonasi eilen illalla.
Tunnen sinut, Sarah. Luusi ihosi alla.
Tunnetko sormeni kehollasi?
- Hei. - Olitko kämpillä viime yönä?
Joo. Päästätkö minut sisälle? Unohdin avaimet.
Minne olet menossa? - Neilin kanssa kahville.
Sen professorinko? - Niin. Lähetin hänelle monta kuvaa.
Nähdään. - Hei sitten.
Tohtori White.
Scott?
- Sarah?
Anteeksi. Osoite oli luettelossa. En tiennyt muutakaan paikkaa.
Ehkä minun ei olisi pitänyt tulla. - Ei se mitään. Tule tänne.
Mitä kuuluu?
Unohdin sukunimeni, tai muistin sen väärin.
Se ei ole Wells vaan Foster. - Foster?
Tunsit minut Sarah Fosterina, mutta nyt sanoisit että et ole ikinä kuullut sitä
En muista oikein huonetoveriani. Asuin erään Dawnin kanssa.
Ja sitten oli se Nicole, mutta he ovat eri ihmisiä.
Kuka siellä on nyt? - Dawn. Hän tuli takaisin.
Tri Cooperkaan ei muista minua, vaikka tapasimme jokin päivä sitten.
Hänellä ei ollut aavistustakaan.
Ajattelin, että ehkä sinä osaat selittää.
Hei, Elaine. Tässä Scott White. Juttelen paraikaa Sarah Wellsin kanssa.
Olisi ehkä hyvä ajatus, että hän tulee puheillesi maanantaina.
Hän voisi tulla tervehtimään. Sopiiko?
Tervehdi.
Tri Cooper?
Kyllä, voin hyvin.
Hän saa soittaa ja varata ajan. Hyvä.
Hän muistaa sinut. - Ei muistanut eilen.
Minä en ole psykiatri.
Sarah, unesi ovat epätavallisia.
Siksikö tämä tapahtuu? - En tiedä.
Voi olla, että sinun havaintokykysi on vääristynyt jollain tavalla.
Mitä jollei kysymys ole siitä? - Ei maailma muutu sillä tavalla.
Mutta mitä jos muuttuu?
Oli tyhmää tulla tänne. Anteeksi, täytyy tästä lähteä.
Sarah. - Anteeksi että olin vaivaksi.
Sarah! Sarah!
Sarah. Oletko kunnossa?
Hän odotti minua asunnossa, näki minut ja lähti ajamaan takaa.
Hän haluaa tehdä minulle pahaa. - Mene poliisin pakeille.
En halua.- Sinun täytyy jos hän ajoi takaa sinua.
Mene autoon.
Tule.
Se on varmaan joku jonka olet tavannut.
Ei se tunnu siltä. Se oli se mies, jonka näen unissani.
Kyllä se siitä.
Minä kaaduin. - Menen hakemaan jotakin.
Katsotaan. - En uskalla nukahtaa enää.
Mitä jos se muuttuu taas? - Mikään ei muutu.
Sinä vain näit taas unta. - Ei se ollut unta.
Näen yhä painajaisia. Näin viime yönä.
Kun heräsin huoneessa, joka ei ollut minun huoneeni, olin hereillä.
Anteeksi.
Kiitos.
En taida ymmärtää tilannettasi mutta tiedän jotain unista.
Pidämme niitä tarinoina, mutta ne ovat tunteita. Ne laukeavat kemiallisesti.
Kun nukumme, aivot vapauttavat kemikaaleja, ja tunnemme eri tunteita.
Aivojen ajatteleva osa alkaa kertoa tarinaa selitykseksi tunteille.
Ei se talo ollut unta. - Mitä jos sanotaan, että oli?
Mitä sinä tunsit? - Pelkäsin, että joku löytää minut.
Kuka? - Nainen, joka asuu siellä.
Hän verhosi tuolia.
Ja? - Halusin pois sieltä.
Mutta halusin myös hänen tietävän että olin siellä.
Olin vihainen hänelle, halusin, että hän pelkäisi minua.
En tiedä kuka hän on, enkä halua olla tekemisissä hänen kanssaan.
Saat nukkua täällä. Kaikki saattaa näyttää erilaiselta aamulla.
Minä olen vastapäätä.
Myrsky. Näin sen olevan tulossa vuorilta.
Kaunista.
Mieleni on järkkynyt. Voiko sitä parantaa?
Miksi autat minua? - En tiedä.
Autan kuitenkin. Tiedän, että voin auttaa sinua.
Kyllä me tämän selvitämme yhdessä. Pian ymmärrämme kaiken.
Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Mene pois, mene pois! Ulos täältä!
Scott?
Scott? Scott?
Onko tri White tavattavissa? - On. Kenet ilmoitan?
Sarah Fosterin. Tai Sarah Wellsin.
Hetkinen.
Sarah Wells on täällä.
Kiitos.
Onko hän lähtenyt? - Ei, hän on tuossa.
Tulin tapaaman tri Whitea. - Minä olen. Miten voin auttaa?
Oletteko Scott White? - Olen Scott White. Kuka te olette?
Sarah Wells. - Merkillistä.
Tai oikeastaan ei, mutta en ymmärrä. Ette te ole Sarah Wells.
Onko hän potilaana täällä? - Siihen en voi vastata.
Kuka minä sitten olen? - Sen saatte kertoa itse.
Oletteko naimisissa? - Kuinka?
Olin väärässä.- Tunnetteko te Sara Wellsin? Kuka te olette?
Korjaatteko te vanhaa taloa? - Kuka siitä on kertonut?
Kuka siitä kertoi, neiti?
Neiti, ei teidän tarvitse lähteä.
Sarah?
Mene pois! Mene pois!
Tulkaa sisälle. - Huomenta.
Miten olen joutunut tänne? - Etkö tiedä?
Muistan asioita, joista sanot etteivät ne ole totta.
Kun näin sinut viimeksi tulin luoksesi nukkumaan.
Etkö muista, että tulit takaisin?
Kävelet taas unissasi. Poliisi toi sinut luokseni yhdentoista jälkeen.
En muista sitä. - Kytkin sinut koneeseen.
Olenko ollut täällä koko yön? - Olet.
Oletko naimisissa? - En ole.
Oletko ollut? - En.
Unessani tai mielikuvituksessani sinä olet naimisissa.
Toinen sinä.
Näimme sen. Näet unta öisin. Tämä viiva todistaa sen.
Näenkö minä unta nyt? - Heräsit hetki sitten.
Mitä sinä muistat?
Heräsin siinä talossa taas, tulin tänne ja näin sinut aulassa...
- mutta se oli joku toinen sinä. Täällä oli toinen Scott White töissä.
Hän hoiti minun nimistä potilasta, mutta se ei ollut minä.
Vai niin. - Olethan sinä Scott White?
Olen. Kuka sinut tuntee siinä toisessa maailmassa?
Ei kukaan.- Muutoksilla on siis identiteetin kanssa tekemistä.
Siinä on mies, joka lähettää viestejä. Se, joka ajoi minua takaa.
Se on ankkurielementti. Se yhdistää hereillä olevan maailman ja unen.
Minä en näe unta.
Kerrohan minulle. Minun täytyy valitettavasti kysyä...
- miten miehesi teki itsemurhan.
Hän...
En muista.
- Ehkä siihen ei ollut syytä.
Ei, kävin terapiassa yli vuoden ja kirjoitin siitä päiväkirjaani.
Hän jätti viestin.
Mutta en muista juuri nyt. Valitan.
Eikö sinun pitäisi olla luennolla? - En mene tänään.
"Ihailija tappoi tunnetun kirjailijan."
Sarah? - Kiitos että tulit.
Voitko hyvin? - Tule katsomaan, mitä näytöllä on.
Tätäkö? Jonathan Allen Grey, palkittu kirjailija...
- murhattiin 11. marraskuuta.
Tässä lukee, että mies joka seurasi... - Ei häntä murhattu.
Jonathanin työhuoneesta löytyi miehen verta, mutta häntä ei saatu kiinni.
Scott, eihän Jonathania tapettu?
Sinähän tiedät, miten hän kuoli. - Sinä kerroit sen minulle.
Tri Cooper kertoi minulle. En muista tuosta mitään.
Ehkä hän on se näkemäsi mies. - En tiedä, mitä tapahtuu.
Tein kovasti töitä, oloni parani. - Puhutaan Elaine Cooperin kanssa.
Ei hän muista minua. - Muistisi saattaa olla palautumassa.
Eihän sitä tapahtunut. - Muisti tulee yleensä takaisin.
Se ei aina tunnu loogiselta. - Ei häntä murhattu. Muistan sen.
Hei...
Sinä tunnet minut!
Scott, apua! Hän yrittää tappaa minut.
Sarah. - Hän oli täällä.
Yritin soittaa sinulle. Hän oli huoneessa.
Täällä ei ole ketään. Olet turvassa. - Hyvä.
Hän...
Sinä et usko minua.
Et usko minua. Hän oli...
Hän istui... sohvalla.
Tiedän.
Tri Koslov näytti tämän minulle. Hän sanoi, että sinä täytit sen.
En täyttänyt. - Oletko nähnyt tällaista unta?
En. En minä tuota täyttänyt. - Sarah, pysy rauhallisena.
Ajatellaan mitä tapahtui. Ne harhat... - En halua olla täällä.
Hän voi olla minun kanssani. - Sarah tarvitsee ammatti-ihmisen apua.
Hänet on vietävä turvalliseen paikkaan. - Sinä tarvitset ammatti-ihmisen apua.
Meitä kumpaakin sitoo laki. - Minusta tässä ei ole järkeä.
Miten siinä on järkeä sinusta? - Luuletko että valehtelen?
Ei, mutta meidän on voitava auttaa sinua.
Haluamme pitää sinut muutaman yön klinikalla. Tarkkailla sinua.
Ei. - Tulen mukaan. Haluan auttaa.
En voi olla yksin sellaisessa paikassa. Mitä jos se ei auta?
Ei sitä miestä ollutkaan. Keksin sen. En kerro kenellekään.
Tulen kanssasi klinikalle. Sinun ei tarvitse olla siellä yksin.
Sinne on tulossa potilas.
Sarah Wells.
Meillä on huone valmiina. - Mitä jos haluan lähteä?
Olet 24 tuntia meidän hoidossa. - Mitä jos minun täytyy lähteä?
Ei se käy.
Kaverit, rauhallisesti. - Päästäkää irti!
Päästäkää irti! - Ei mitään hätää.
Minun pitää lähteä, mutta tulen takaisin aamuvarhain.
Valitan, että on tehtävä näin.
Oikea teko se on.
Minä tulen.
Kiitos, että voit tavata minut. Anteeksi myöhäinen ajankohta.
Ei se mitään. Näen että olet kiihtynyt, mutta sinä teet oikein.
En halua taas menettää potilasta. Minun on autettava häntä.
Sinähän autat. Toitko hänen kansionsa? - Eikö se ole täällä?
Miksi olisi? Mikä potilaan nimi taas olikaan?
Sen tytön, josta kerroit. - Sarah Wells.
Etkö sinä tunne häntä?
En. Olenko tavannut hänet? - Miksi olet vaihtanut vaatteita?
Mitä? - Tapasimmeko me aikaisemmin tänään?
Emme.
Tulin hakemaan Sarah Wellsin. - Ei sinulla ole lupaa.
Missä huoneessa hän on?
Hyvä on...
Hän ei voi olla hereillä. - Mitä hänelle on annettu?
Kaikenlaista.
Anteeksi. Tule nyt.
Minä autan sinua.
Hyvä tästä tulee. Nuku nyt. - Ei, en halua nukkua.
Sarah, kuuntele. Tapasin Elaine Cooperin...
- lähdettyäni luotasi klinikalta. Hän ei tiennyt, kuka olet.
Mitä? En ymmärrä. - En tiedä, en osaa selittää.
Sitähän minä olen yrittänyt sanoa. - Lupaan, että siihen löytyy vastaus.
Puhu minulle, jotta en nukahda. - Sinun täytyy nukkua.
En saa nukahtaa uudelleen. - No, pitkällesi nyt vain.
Olen yhä hereillä. - En minä minnekään mene.
Nukutaan nyt.
Olen alkanut muistaa asioita.
Mies, joka yritti vahingoittaa minua, on Warren Lambert.
Hän oli mieheni kirjojen riivaama. Hänet pantiin mielisairaalaan.
Tiedän, ettei hän ollut siellä. - Niin...
Mutta sillä lailla sinä muistat hänet. - Tiedän.
Mitä miehellesi tapahtui?
Oli kylmä ja satoi vettä.
Mieheni oli määrä signeerata kirjoja.
Ihmiset rakastivat hänen töitään. Erityisesti naiset.
Tiesin aina, että olimme turvassa.
Mehän olimme me.
Tarkoitukseni oli yllättää hänet työhuoneessaan.
Sitten näin jotain, mitä en osannut odottaa.
Se oli varmaankin erehdys, mutta ei...
Nainen oli siellä ja myönsi sen. Mieheni sanoi vihaavansa itseään.
Miten sellaiseen suhtautuu?
Hän lupasi, ettei sellaista tapahtuisi enää. Hän sanoi sen puhelimessa...
- mutta tiesin, että minun olisi lähdettävä ja minä lähdin.
Sen jälkeen kaikki oli synkkää. Ne yksinäiset yöt.
Hän soitteli, mutta en vastannut.
Jätin hänet, mutta... Ei.
Se nainen. Hänessä oli jokin vialla.
Totta kai.
Hän meni mieheni luo, tämä sanoi, että se oli ohi. Naapurit kuulivat mieheni.
Hän huusi naiselle ja käski lähtemään mutta naisella oli ase.
Hän ampui mieheni.
Hän tappoi mieheni.
Lopeta.
Et sinä ole täältä.
Hän on ollut hoidossa aikaisemmin.
Neiti Foster?
Nimeni. Siinä lukee Foster.
Kuka sinä olet?
- Mene pois, mene pois! Ulos täältä!
Mene pois.
Jätä minut rauhaan.
Sarah, onko kaikki niin kuin pitää? - Katso, hän on täällä. Se on hän.
Ei täällä ole muita kuin sinä ja minä. - Hänhän on tuolla.
Katso minua. - Miksi et näe häntä?
Mitä on tekeillä? - Hänhän seisoo tuolla.
Luoja.- Ei täällä ole muita kuin sinä ja minä.
Kiltti... - Katso minua. Luotatko minuun?
Käy pitkäksesi, ei mitään hätää.
En ymmärrä tästä mitään. - Hän näkee unta minusta.
Miksi? Ajattele. Siihen täytyy olla syy.
Ehkä hän on kertonut sen jo.
Se on aina hän, sama nainen. Hän löytää minut ja tulee kotiini.
Hän katsoo minua, kun nukun.
En tunne olevani turvassa omassa kodissani. Panen ovet lukkoon...
- mutta hänellä täytyy olla avaimet.
Näen hänet öisin kadun toisella puolella odottamassa.
Hän vain katsoo ja odottaa.
Miksi en saa häntä mielestäni?
Tiesin, että olisit täällä.
Jonathan? - Älä. Kielsin sinua tulemasta.
En minä vesisateeseen mene.
Jään tänne. - Soitan poliisille.
Älä.
Odota. Hyvä ihminen, älä.
Minä pyydän.
Nainen on täällä painajaisensa takia. Ja hän auttaa häntä.
Sinä. - Mitä?
Oikea sinä. Kun hän on keksinyt lääkkeen, en tiedä, mitä tapahtuu.
Minä olen hänen painajaisessaan. - Mahdotonta.
Siihen täytyy olla selitys.
Minä rakastin Jonathan Greyta.
En ollut hänen vaimonsa.
Olin se toinen nainen.
Nimeni on Anna.
Nyt muistan. Painoin aseen päätäni vasten, ja kaikki pimeni.
Sitten näin tämän.
Olin täällä, kävelin sinua kohti.
Tunnetko, miten lämmin täällä on? - Mitä?
Nyt on marraskuu, ei kesä.
En halunnut, että olisi kylmä. Halusin olla täällä...
- ja olla hänen elämänsä rakkaus.
Sanoit että kyse on identiteetistä. Olit oikeassa.
Ei, kuuntele. Tämä mitä me nyt koemme, on jotain muuta.
Se on tiedottomuuden tila. - Rakkautta se on.
Sillä sinä olet hän. Minä loin sinut.
Ehkä siksi, että näkisin... löytäisin totuuden.
Jotta näkisin mitä olen tehnyt. En tiennyt, että löytäisin sinut taas.
En halua tämän päättyvän.
Sarah.
Älä ole huolissasi, Anna.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Nimeni on Sarah Foster.